Учасники булінгу (цькування).

Кривдник (булер) – це той, хто безпосередньо вчиняє булінг (цькування). Кривдниками(цями) найчастіше стають ті, хто росте без заборон та авторитету дорослих. Їм дуже часто не вистачає уваги з боку дорослих і поваги до їх особистості, через що їм весь час доводиться самостверджуватися за рахунок інших. У більшості таких дітей яскраво виражені нарцисичні та лідерські риси характеру.

На боці потерпілого (жертви) також є спостерігачі(чки), які поділяються на три категорії:
активні спостерігачі(чки)-захисники(ці), які не сприймають цькування, допомагають або намагаються допомогти учневі/учениці, якого/яку цькують. Як правило, вони діляться тим, що відбувається в групі (класі) з батьками, переживаючи майже ті самі почуття, що і потерпілий (жертва) булінгу (цькування);
пасивні спостерігачі(чки)-захисники(ці), які не сприймають цькування і вважають, що повинні допомогти жертві, але не наважуються на активні дії;
байдужі спостерігачі(чки), які не залучаються до процесу цькування та не займають чітко визначеної позиції.
Варто зазначити, що булінг (цькування) може відбуватись і без спостерігачів.

Навколо потерпілого (жертви) утворюється «Коло булінгу (цькування)»

Первомайська загальноосвітня
школа І-ІІІ ступенів №6 Первоайської міської ради Харківської області

Спостерігачі(чки)- прихильники(ниці) – вони підтримують дії лідера(ки), але самі в його діях активну участь не беруть. Серед прихильників(ниць) виділяють:
активних – це ті, хто активно та відкрито підтримує знущання, наприклад, сміхом або приверненням уваги до випадку; 1
пасивних – це ті, яким подобаються знущання, але вони не демонструють явних ознак підтримки.

Потерпілий (жертва) або мішень булінгу

Розірвати «Коло булінгу» може тільки дорослий

Автор: практичний психолог
Погорєлова Г.В.

Використано матеріали онлай-курсу «Протидія та попередження булінгу (цькування) у закладах освіти» проекту Prometheus

Булінг (цькування) – це діяння (дія або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров’ю потерпілого .

Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп.

Булінг (цькування) в закладі освіти як явище

Систематичність (повторюваність) діяння (дії або бездіяльності)

Умисні дії (злий умисел)

Булінг (цькування) відрізняється від сварки такими ознаками:

Відсутнє розкаяння у кривдника

Владний дисбаланс між кривдником і потерпілим

Найчастіше булінг (цькування) відбувається в місцях, де контроль або нагляд дорослих найменший або взагалі відсутній.
Це можуть бути коридори, вбиральні, роздягальні, подвір’я, сходи, їдальня тощо.
Іноді дитина може піддаватися булінгу (цькування) й поза територією закладу освіти. Такі випадки можуть трапитися по дорозі додому, у дворі дому, під час шкільних екскурсій тощо.
Крім того, за умови віртуалізації сучасного соціального простору закономірно, що і прояви опосередкованої агресії та булінгу (цькування) перемістилися в зону он-лайн.. Булінг за допомогою електронних засобів комунікації називається кібербулінгом.

Наслідки булінгу (цькування)

Наслідки булінгу (для потерпілого відображаються на якості навчання та успішності.
Знижується пізнавальна спроможності, може з'явитися відчуття страху відвідувати заклад освіти.
Учень/учениця, які потерпали від булінгу (цькування), можуть стати агресивними по відношенню до слабших (молодших дітей, братів (сестер), тварин тощо.
Через недостатню соціалізацію у потерпілого від булінгу (цькування) може відчуватись брак комунікативних навичок, несформованість суспільних цінностей, і, як наслідок, вони часто залишаються самотніми.

Сергій, 12 років: «Я став більш замкнутим і тепер боюсь виходити з дому».

Аліна, 13 років: «Мені постійно здається, що мене обговорюють, що гноблять, сміються, коротше, у мене самооцінка нижче плінтуса. Через це я досить часто хочу плакати в школі, я намагаюся бути зухвалою, щоб мене не чіпали, але у мене не виходить, це все тисне на нерви»